FATYM.com nabízí:
AMIMS.net nabízí:
TV-MIS.cz nabízí:
ABCD.fatym.com nabízí:
Milujte se! nabízí:
Spřátelené weby:
|
Dvě jubilea P. Ludvíka Tichého aneb Z kováře na kněze
![P. Ludvík Tichý P. Ludvík Tichý](storage/n201002231146_P.jpeg)
V malém, ale útulném pokojíku v Domě svatého Antonína v Moravských Budějovicích jsem po ukončené rekolekci zastihl kněze na odpočinku P. Ludvíka Tichého.
Nad psacím stolem má dvě cenné věci: sošku Panny Marie Třídubské, dar od přítele, rakouského kněze P. Roberta Bösnera, a zarámované album bohoslovců z roku 1950. Z třiceti šesti tehdy biskupem Karlem Skoupým vysvěcených kněží jich žije ještě osm. Mezi nimi je i ThDr. Josef Pacal, bývalý budějovický kaplan, Mons. František Hrůza, rodák jaroměřický, Mons. Josef Fiala, stavitel kostela v Tavíkovicích, nyní na odpočinku v Břežanech u Znojma či velký ctitel mariánské svatyně ve Křtinách P. Tomáš Prnka.
Málokdy se stává, že kněz za život vystřídá pouze čtyři místa svého působení na vinici Páně, jako tomu je u P. Ludvíka Tichého, letošního dvojnásobného jubilanta. 8. února oslavil 85 let a 16. dubna si připomene u oltáře své diamantové výročí. Uplyne totiž šedesát let ode dne, kdy byl v Brně na Petrově vysvěcen na kněze.
„Já jsem toho moc nepochodil. Pocházím ze Zakřan, z vesnice poblíž Brna, kde máme zajímavé a nikde v celé diecézi nevídané zasvěcení kostela svatému Donátovi. Byl to ve čtvrtém století popravený, velice učený biskup,“ vypráví jubilant. Měšťanku navštěvoval v Božím Požehnání – tak se tehdy jmenovala obec Zastávka, od sekundy pak pokračoval v Ivančicích. Po škole pracoval rok v otcově kovářské dílně. „Byla to práce těžká, ale krásná. Asistoval jsem i u kování koní. Při upravování hřebíků jsem musel kout levou rukou. Otec byl přísný, tak bylo zapotřebí se otáčet,“ říká Tichý.
Po kovářské zaučené nastoupil na teologii do Brna. Tehdy bylo tolik zájemců, že studenti museli jezdit na takzvané střídačky, protože se nemohli do učebních místností vejít. To bylo v roce 1945, kdy brněnská diecéze neměla biskupa. Karel Skoupý nastoupil až v červnu 1946, ale brzy byl komunisty odstraněn. „Já si to vůbec špatně vybral. Nastoupil jsem do těch nejhorších padesátých let. Na vojně jsem jako pétépák procestoval Čechy a Slovensko. Od Šumavy k Tatrám. Za čtyřicet měsíců. To je víc než tři roku, hrůza povídat. Tehdy mohli povolat kohokoliv kdykoliv na jakoukoliv dobu. Já tam byl až do 31. prosince 1953,“ vzpomíná kněz.
V roce 1954 byl ustanoven kaplanem do Slavkova. Na čtyři měsíce. Z vinic nad městem na kopečku „hlídá“ město kaple zasvěcená patronovi vinařů svatému Urbanovi.
A pak nastoupil P. Tichý do od Slavkova dvanáct kilometrů vzdálené Lulče, kde se mu moc líbilo, a pobyl tam osmnáct let. Určitou zajímavostí je, že slavné poutní místo Svatý Kopeček má v Lulči původ. Kostel svatého Martina z 18. století vévodí celému okolí na hoře Liliové a je z daleka viditelný z císařské silnice, zato vesnice je schovaná za lesem v údolí a v ní je ještě kostel svatého Isidora, zvaný zimní.
Roku 1972 přišel P. Ludvík Tichý do Hlubokých Mašůvek. „Na dvacet osm let tam strávených se nedá zapomenout,“ vyznává se.
„Navázal jsem zde pěkné přátelství nejen s místními lidmi, ale také s četnými poutníky, mezi něž patřil i P. Robert Bösner z rakouského Mariadreieichen. Ten Mašůvkám po pádu železné opony hodně pomohl. Přispěl značným způsobem k zakoupení ozvučovacího zařízení, které jsme používali při poutích nebo nechal pořídit do interiéru kostela kříž patronů Evropy svatých Cyrila a Metoděje a Benedikta.“ K seznámení obou kněží došlo u Panny Marie Třídubské. Altenburský benediktin P. Bösner pak začal jezdit vždy o první sobotě v měsíci do Mašůvek. Jako mnoha dalším lidem mu toto místo přirostlo k srdci, takže se tam, i když ne již tak často, stále vrací.
„Po sedmi letech strávených u sester boromejek na Hradišti u Znojma jsem se po jejich odchodu roku 2007 odstěhoval do Domu svatého Antonína v Moravských Budějovicích. Jistě na svou poslední štaci,“ usmívá se skromný kněz, vynikající kazatel, skvělý organizátor a svými farníky velmi oblíbený duchovní správce. Jednou z jeho neodmyslitelných vlastností, která k němu odjakživa patří, je humor. A tak na závěr rozhovoru dodává: „Měl jsem dvě sestry. Jedna ještě žije na Zbraslavi u Brna. Je o dvanáct let mladší a občas za mnou do Budějovic přijede. Jmenuje se Božena Strašáková. A má doma tři strašáky – syny.“
Přejeme jubilantovi P. Ludvíku Tichému, aby mu humor vydržel až do stovky.
Text: Pavel Kryštof Novák
Sdílet
| Autor: Petra Kučerová |
Vydáno dne 23. 02. 2010 | 14806 přečtení |
Počet komentářů: 0 |
Přidat komentář |
![Informační e-mail](image/freestyle2006/mail.gif)
Nové filmy, videa a audia (mp3) pro vás:
|
Hledání na našem webu:
Doporučujeme:
Anketa:
Znáš tiskoviny z nakladatelství A.M.I.M.S.?
Celkem hlasovalo: 19345
Volná šiřitelnost:
Na obsah tohoto webu si FATYM nevyhrazuje žádná autorská práva! Obsah můžete dále používat, pokud není někde stanoveno jinak.
|