let nevolal. A tak to byla i pro tuto chvíli naděje pro náš vztah, který není vůbec nijak jednoduchý ba spíše hodně komplikovaný. Tak jsem dostal i já dávku naděje. Bohu díky.
 Co může věřící člověk dělat pro to, aby vzrostla víra v jeho okolí?    Modlit se a svědčit svým životem o hodnotách, které obohacují jeho život.
Co vás v poslední době nejvíc potěšilo?     Dělá mi radost každá i obyčejná věc. Radost z lidí okolo mne, z krásy přírody, z pěkné hudby, z dobrého humoru, radost ze sportu. V těchto dnech zakoušíme na našem Diecézním centru života mládeže v Osové Bítýšce radost z dokončení adaptace stodoly na sportoviště pro děti a mládež. Za přispění obce Osová Bítýška, Kraje Vysočina, Nadace O2 a mnoha dalších dárců se podařilo udělat kryté sportoviště pro návštěvníky našeho Diecézního centra života mládeže.
Co Vás nejvíc zarmoutilo?      Hříchy. Těžkosti ve vztazích s druhými lidmi:Nemožnost ve vztazích pomoci (i přes dobrou vůli na obou stranách). Přesto však Pán přichází s nadějí zvláště tehdy, kdy už rezignuji a vzdávám to. Když to v modlitbě svěřuji, tam se rodí naděje.
Mohl by jste nám blíže přiblížit úmysl sbírky, která je dnes obětována pro mladé, kteří by chtěli jet na Světové dny mládeže v Madridu v letě roku 2011 a situace v jejich rodinách jim to neumožňuje?    Myslím, že Světové dny mládeže jsou příležitostí pro mladé lidi, aby se setkali s Kristem v církvi a prohloubili svůj vztah k církvi. Proto vás prosím o podporu mladých, aby se mohli tohoto setkání zúčastnit a prožít ho. Podrobnosti o setkání jsou na http://www.madrid2011.signaly.cz/
Kde Vás nejvíc "tlačí boty"?   „Já se musím umenšovat, On musí růst.“ Chtěl bych dávat větší prostor Bohu v mém životě a moc mu nezavazet.  Někdy je pro mne podnětné, když mladí sobě vlastním způsobem provokují, hledají pravdu. Když se ptají se na těžké věci, když se dívají na mne, jak žiji a jak to odpovídá tomu, co kážu. Zajímavé je, když mi nastavují zrcadlo.   Je však, Bohu díky, hodně chvil, kdy můžu být u velmi krásných věcí a radovat se z nich. Jsem rád, že mne Pán povolal a že mohu být knězem.
Na co se nejvíc těšíte?   Těším se na setkání s Bohem a přáteli na věčnosti. 
Co vidíte jako důležité, na co kladete důraz v roce kněží?     Na můj osobní růst.
Kdo je Vaším životním vzorem a proč?     Můj biřmovací patron sv. Karel Boromejský. Uchvacuje mne jeho obětavost pro druhé lidi, pro Boží věci, jeho nesmlouvavost k sobě samému.

Pěší pouť na Velehrad. V pořadí již desátá – bude letos v termínu 16. – 21.srpna 2010.  V „našem“ – proudu – z Radešínské Svratky,  Vítochova,  Olešnice, Boskovic, Ruprechtova – je třeba se co nejdříve přihlásit  - u jáhna Ladislava– už je přihlášeno 9 poutníků.  

           Plán konání prosebných putovních mariánských poutí NJ rok  2010, 2011, 2012
    2010       13. září             Jámy                                       13. říjen      Březí     P. B. Hejtmánek
                   12. listopad      Velká Bíteš   P.Jiří Topenčík   13. prosinec     Olešnice                               
    2011       13. leden           Velké Meziříčí                                           
                   14. březen        Bystřice n/Per                                     13. duben         Lísek
                   13. květen        Nové Veselí                                         13. červen        Jimramov
                   13. červenec    Radostín n/Osl                                     13. srpen         Oslavice
                   13. prosinec     Olešnice
     2012            leden         Velké Meziříčí                                             duben    Březí
                         květen        Nové Veselí
Se souhlasem místního pana faráře je možné přihlásit další farnosti - pořadí je určováno heslem – kdo dřív přijde - ……..…. 
           Srdečné pozvání na 128. pouť NJ – v pátek 13. srna 2010 v 18 hodin do Oslavice u Velkého Meziříčí – hlavní celebrant a kazatel  P. Jan Peňáz, farář ve Křtinách 
. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
     Srdečné Pán Bůh zaplať za Vaše dopisy a příspěvky do tohoto zpravodaje. Zprávy, oznámení, články, pozvánky do tohoto zpravodaje můžete posílat na níže uvedenou adresu. Uzávěrka příštího čísla je 20.7. 2010. Po přečtení můžete dát přečíst svým známým, nemocným.
  Zpravodaj NJ sestavuje, vydává, o Vaše modlitby prosí a všem čtenářům žehná –   jáhen Ladislav Kinc, 59264 Prosetín 79, tel č. 516 463 315, 606 948 970,   e.mail–kinc@biskupstvi.cz     Plakátky, zpravodaje a vše ostatní také na internetových stránkách: www.novyjeruzalem.cz a www. rovecne.farnost.cz.  
   Nový Jeruzalém č. 7/2010
                                     Zpravodaj  pro 127. prosebnou mariánskou pouť,
            která se bude konat (dá-li Bůh) v Lysicích - v úterý 13. července  2010 v 18 hod. 

                     Zpráva o pouti NJ a průběhu stálých modliteb  v Rožné.
  Ve pondělí 14. června přijelo a přišlo na pouť NJ do Rožné  pěti autobusy, auty a pěšky přes 500 poutníků. Svátost smíření udělovalo 6 zpovědníků-Pán Bůh zaplať za jejich obětavou službu. 
                 Modlitby a mši svatou jsme obětovali na úmysly poutí Nový Jeruzalém:
1) o nová a trvalá kněžská a řeholní povolání    2) o věrné a obětavé spolupracovníky duchovních     
   3) o vzrůst víry v našem kraji                            4) o pokoj a mír ve světě a v našich rodinách       
      5) o život těla a duše pro všechny počaté děti      6) na smír za hříchy celého světa
                                         Promluva  P. Damiána Škody
Milovaní, slyšeli jsme krásné evangelium, které začíná Ježíšovým vyjádřením: „Já jsem pastýř dobrý. Dobrý pastýř dává za ovce svůj život.“   Minulý pátek – o slavnosti Nejsvětějšího Srdce Ježíšova – závěr roku kněží Benedikt XVI. říká: „Tento rok nemá skončit, má pokračovat dál, protože je velmi důležité se modlit za kněze.“  Tato pouť je k Panně Marii, nejmilejšími syny P.Marie jsou kněží. Proto také Benedikt XVI. na závěr mše svaté zasvětil všechny kněze Panně Marii. Na světě je 402 000 kněží.  Proč to udělal?  Matka Boží nás učí jak máme důvěřovat Bohu. Matka Boží učí kněze věrnosti vůči Bohu. To byl účel roku kněží: „Věrnost Kristova, věrnost kněze.“ Jak je to důležité pro dnešní dobu, v současném světě se věrnost jakoby vytrácí.  Vidíme to všude kolem nás, bohužel v mnohých manželstvích.  Věrnost se pro tento svět mnohdy stává pošetilostí. Právě proto si máme u Krista vyprošovat věrnost. Je třeba si uvědomit velikost daru kněžství.  Není větší dar ve službě Boha člověku nad dar kněžství. Největší dar Ježíše, který nám zde zanechal je, že se nám daroval ve svém Těle a ve své Krvi. Za chvíli to budeme prožívat. 
      Ale pokud nebudou kněží, kdo nám bude přinášet Eucharistii? Kdo nám bude říkat slova proměnění?  Když nebudou kněží, kdo nás bude usmiřovat s Bohem? Kdo nám bude pomáhat, abychom mohli směřovat den ode dne k věčnosti? Proto je tak důležitý, v životě církve dar kněžství. Prosto Benedikt XVI. chtěl tímto rokem, aby si kněží prohloubili znovu věrnost Kristu, aby šli na hlubinu, k tomu podstatnému. Aby nebyli nějakými sociálními pracovníky, kteří dobře pomáhají lidem v nějakých strukturách, nějakými úředníky.  Kněz je služebník Krista.  Jemu má sloužit a jemu má pomáhat.  A skrze Krista má pomáhat všem věřícím, aby nacházeli Krista ve svém životě – a tohle učí Matka Boží. Panna Maria – dostala od Boha největší dar, jak to říká krásně sv. Ludvík Maria Grignon z Monfortu. Dostala největší dar plodnosti, který může člověk obdržet, když porodila Božího Syna. Matka Boží touží porodit všechny Boží děti – a my všichni jsme Boží děti – byl jsem rád, že jsem zde zahlédl alespoň jedno malé dítě, určitě jich je zde víc – ale všichni máme být Božími dětmi.  A v tom nám pomáhá Matka Boží.  Ona nás učí důvěře,  jednat jako dítě. Každé dítě má důvěru ke svému otci, své matce. A to nás učí Matka Boží, a to nás mají učit kněží – milovat Matku Boží Pannu Marii. Nestačí jenom uctívat Matku Boží, musíme ji vroucně milovat. Proto kněží  ji mají vroucně  milovat.  
    To záleží i na každém z vás, věřících.  Když vy budete vyprošovat, aby kněží byli věrní, tak věřte, že vám budou lépe sloužit, abyste byli stále svatější. Abyste mohli více milovat Boha i své bližní. Svatí nám jsou v tom zářným příkladem.  Svatý farář arský, který byl  patronem tohoto roku kněží – čím vynikl?  Především tím, že dlouhé hodiny seděl ve zpovědnici a že měl velkou lásku k Eucharistii. Od něho se učili věřící této úžasné lásce. Když sloužil mši svatou, bylo to velkým povzbuzením pro každého věřícího. Znáte určitě ten příběh, jak muž, který  se přichází do kostela často  modlit do kostela odpovídá na Janovu otázku: „Co říkáš Ježíši?“ – „Já se dívám na něj a On se dívá na mě.“  Často není důležitě mnoho toho Pánu Ježíši říkat, je důležité se mu svěřit. Je důležité mu důvěřovat.  To co je důležité pro vás všechny je, aby i kněz byl dobrým knězem. Aby se často zpovídal.  Kardinál Meissner, který měl pro nás přednášku v Římě,říkal, co odpovídá na otázku věřících: „Jak máme pomoci svým kněžím?“  ….. „Zpovídejte se často a dobře u svých kněží!“     
     Tím on může zakoušet vaše starosti, bolesti, může být vaším duchovním otcem, může vás přivést jako dobrý pastýř na dobré pastviny. To je to největší, co může udělat kněz, když vás znovu usmíří s Bohem. Farář arský říkával: „ Kdyby si kněz uvědomil, jaký velký dar obdržel od Boha, musel by zemřít.“  Zemřít láskou, tou, kterou dostal od Boha. 
       Končíme rok kněží, prožíváme měsíc Nejsvětějšího Srdce Ježíšova.  Vyprosme mladým, které Bůh volá, aby dokázali odpovědět….ano.  Tento rok se za Brněnskou diecézi přihlásilo pouze pět kandidátů, přijati byli čtyři.  Jak je to málo.  Pán Ježíš vyzývá:  „Proste Pána žně….“ Modlitba je to první.  Oběť.  Ale také, když se vás ptají děti ve vašich rodinách – povzbuďte je .  Tento zbožný kraj by měl vydat daleko více povolání! Rozpomeňte se, kdy vaše farnost vydala naposledy duchovní povolání?  Možná vydala, ale mohla by vydat daleko více.  Možná i z vaší rodiny. Jak je to velký dar, když v rodině může být někdo knězem.  Když jsem byl v Mexiku, na kongresu o Eucharistii,  dověděl jsem se o rodině, která měla 25 dětí, to je úžasné a z toho bylo 12 kněží. Jak velký dar, jak velké požehnání.  Už jste o tom přemýšleli, že by z vaší rodiny mohl být kněz?  Modlíme se za to?  Možná málo. Možná nedůvěřujeme, že by z naší rodiny mohlo vzejít nové povolání. Víte dar kněžství je velkým darem, vyprošujme tam, mladým i těm, kteří jsou tady, aby, pokud je Bůh volá, dokázali odpovědět. Dnešní doba - a to vidíme u daru kněžství, zasvěceného života, ale i u manželství, protože i ono je povoláním - bojí se odpovědět.  Bojí se zodpovědnosti.  Každé povolání nese s sebou zodpovědnost.  Proto se mladí neberou, žijí spolu na hromádce, žijí v hříchu.  Kde je hřích, tam nemůže být Ježíš. Vyprošujme obrácení.  Prosme, aby do našich rodin mohl více vstoupit Ježíš. Pozvěme tam Matku Boží, Pannu Marii.  
     Nedávno, na začátku měsíce května za mnou přišla jedna maminka a vyprávěla mi, jak touží po nebi, ale také chce sloužit svým dětem.  Povzbudil jsem ji, aby vymodlila touhu po nebi svým dětem.  Potom za mnou přišla  a řekla, že její tatínek, který nechodil do kostela, začal. A navíc, že se od začátku května všichni doma  denně modlí růženec. Jak veliké požehnání – společná modlitba v rodině.  To co schází v našich rodinách je společná modlitba. Kde se lidé nemodlí, tam těžko může přebývat Ježíš, tam se těžko mohou lidé rozhodovat pro povolání – ať  už pro kněžství, zasvěcený život nebo manželství.  Proto si často berou nevěřícího manžela. A ne, že se ho snaží přivést k víře, ale často i oni odpadají od víry. 
    Vyprošujme si stále větší víru, naději a lásku. Vyprošujme dobré pastýře.  Rok kněží nemá končit, jak říká papež, máme vyprošovat stále dobré a svaté kněze. Když budou svatí kněží, věřte i vy budete stále více posvěcováni.  Když vy se budete dobře modlit za kněze, tak i oni budou stále svatější. Benedikt XVI. ve své promluvě pro kněze říkal:  Rok kněží, který měl být rokem radosti přinesl mnoho bolestí. Najednou se ukázaly velmi bolestné případy, vyprošujme očištění, obrácení našich kněží.  To je základní a důležité.  Vyprošujme svatost a obrácení sobě.  Každý svatý začíná sám od sebe. Touží obrátit svoje srdce. Vyprošujme si tuto lásku, lásku ke kněžím, dobré a svaté služebníky, nová povolání z našich rodin. Amen. 
     Po zaplacení autobusů a nutné režie zůstalo  15 036 Kč, které jsme darovali na pomoc při budování kaple Nejsvětější Svátosti v Růžencovém kostele v Českých Budějovicích. Pán Bůh zaplať všem dárcům.  Poděkování patří také otci Pavlovi a všem, kteří jakýmkoli způsobem celou pouť velmi dobře a obětavě organizačně připravili. Díky za každodenní modlitbu na výše uvedené úmysly poutí NJ. 

                                                         Poděkování. 
Děkujeme organizátorům pouti a dárcům Nový Jeruzalém v Heřmanově za finanční dar. Vaše dobré úmysly, ochota darovat spojená s modlitbami je pro nás obrovským povzbuzením a radostným vědomím, že služba těžce nemocným a umírajícím má smysl, že jsou lidé, kteří na těžce nemocné, umírající a na ty, kteří se o ně starají, pamatují.   Za Váš finanční dar nakoupíme nezbytné kyslíkové masky a hadičky k odsavačce a ke kyslíkovým přístrojům. Tyto masky a hadičky jsou nesterilní. Máme jich již jen omezené množství, takže díky Vašim darům můžeme doplnit zásoby. Nakoupíme také potřebné ložní podložky a posunovací prostěradla pro imobilní těžce nemocné pacienty a umírající.   Za každý dar jsme upřímně vděční. Děkujeme za každého jednotlivého dárce  a myslíme na něj s vděčností, láskou a modlitbou. Každého si velmi vážíme.             Marie Miličková, koordinátorka sociální služby Domácí hospicové péče (mob.:739 389 244) 

Mše svatá – eucharistická oběť Nového zákona. Ještě před 50. lety i na venkově bylo samozřejmostí, že v každém farním kostele byla každý den nejméně jedna mše svatá. Kněz totiž při svém svěcení dostává od církve velký dar sloužit denně pro Boží lid i sebe Nejsvětější oběť, mimo Velký pátek. Mše svatá je největší dar nám daný Ježíšem Kristem. Nyní, když je kněží málo a musejí spravovat několik farností, tím všechny farnosti ve všední dny mši svatou nemají. Zlý – ďábel -  této situace hned dokáže velmi rafinovaně využít i v tom, že i toto omezení zvětšuje. Našeptává nám a předkládá jiné náplně života, samozřejmě mnohem nedůležité náplně času dne, abychom mši svatou s knězem neslavili. Bohužel i tomuto ďábelskému pokušení podlehnou i někteří kněží, že mši svatou některé dny v týdnu neslouží - „odpočívají“. Říkal mi jeden kněz: „Na mne také přišlo pokušení „odpočívat“, a začal jsem mu podléhat, čím dál víc. Pán mi dal však velký dar: Onemocněl jsem a byl jsem několik týdnů připoután na lůžko. A v této době jsem pocítil, že mi Ježíš, i když mi ho často spolubratři přinášeli, chybí ve mši svaté. A tak když jsem se uzdravil, od té doby jsem již žádný den „neodpočíval“. Bratři a sestry, ať i nám Pán dá dar vážit si Daru mše svaté, naplánovat si v denním programu, když je ve farnosti nebo v okolí sloužena mše svatá, jít na ni. Strávený čas se nám mnohonásobně zúročí. Hlavně děti a mládež, starší lidé máte na to časový prostor. Mám za to, že když kněží uvidí větší zájem o mši svatou a budeme-li aktivněji žít svou víru, tak i oni vynaloží větší aktivitu pro Boží království. Stále vyprošujme kněžím sílu a Božího ducha k jejich službě. Ať vám Pán pomáhá chránit se pokušení před opomíjením přijímání Daru Ježíše Krista.                                        Bratr Klement Maria.  

                   Představení hlavního celebranta poutě Nový Jeruzalém v Lysicích
P.  Mgr. Romana Kubína, faráře v Osové Bítýšce, referenta pro pastoraci mládeže v Brněnské diecézi, vedoucího Diecézního centra života mládeže v Osové Bítýšce.
Kdy a kde jste se narodil?    Na čarodějnice roku 1973 ve Svitavách.
Rodiče, mládí, vojna, povolání?    Narodil jsem se rodičům v malé vesničce Rozhraní na rozhraní Čech a Moravy a tří diecézí. Moje líbezná vesnička už patří do brněnské diecéze. Mám dva bratry. Prožil jsem krásné dětství a dospívání, za což jsem vděčný rodičům. Tenkrát jsem to bral automaticky, dnes vidím, že dobrá rodiny je vzácné zboží. Po základní škole jsem šel na gymnázium a tam jsem kromě jiného začal poznával Boží volání ke kněžství. 
Vaše cesta ke kněžství?   Je to něco mezi nebem a zemí. Je těžké o tom psát, protože to slova nedokáží plně vystihnout. Možná slova básně, ale ty neumím, takže to zkusím jinak. Byla to milost Boží a setkání s kněžími ve farnosti, kteří byli pro mne jakousi provokací, zajímavými lidmi. Ze začátku to byl jejich vzor, který mne asi postupně přivedl k přemýšlení o kněžství. A z otevřenosti pro Boží vůli vyrostlo povolání ke kněžství. Jako ministrant a účastník na různých akcích pro děti a mládež jsem mohl být nablízku několika kněžím a tak trochu je sledovat. Pořád i zpětně objevuji a zjišťuji, jak si mne Bůh vedl skrze různé setkání a službu. Jak si mě postupně připravoval, abych se jeho pozvání moc nezalekl a třeba neutekl -:).
Kdo Vám nejvíce pomohl na této cestě?    Když to vezmu od základu: Pán Ježíš, sv. Jan Bosko, sv. Karel Boromejský. Je hodně kněží, kteří mne doprovodili na cestě zrání. Byla by to velká plejáda, jmenuji pouze tři nejvýznamnější, kteří mi byli na blízku ve zlomových chvílích mého života: Karel Satoria, Michael Martinek, Jan Pavlík. Každý z nich mne oslovil svým životem s Kristem.
Co si představujete pod pojmem nová evangelizace?   Svědectví o naší víře, která nově proniká tento svět. Svědectví, které provokuje tento svět na cestu k dobrému, na cestu k Bohu.
Jak jste prožil návštěvu papeže Benedikta XVI. v naší zemi, co pro Vás byl největší zážitek?      Prožil jsem ji velice pěkně. Největším zážitkem pro mne osobně byl Koncert naděje v sobotu 26.9. 2009 před papežskou návštěvou v Brně. Připravovali jsme ho na Diecézním centru života mládeže především pro mladé, kteří přijedou v sobotu večer. Mottem koncertu bylo: Jak najít naději v našem životě? Podle toho jsme zvali hosty, chystali scénář a mnoho dalších věcí, které nebudu vypisovat. Při přípravách přemýšlel nad lidmi, pro které to všechno děláme a nemyslel jsem na sebe, kde bych já potřeboval povzbudit v naději. A Pán si jeden lidsky „beznadějný“ vztah v mém životě našel, a tam mě chtěl povzbudit. Když už se koncert chýlil ke konci a už mizely všechny starosti okolo průběhu koncertu a zabezpečení, tak mi zase zvoní telefon. Volá mi táta, což nebývá vůbec zvykem a děkuje mi za přání k narozeninám a vypráví o tom, jak se má a co prožívá, jak se má v lázních... Jsem trochu v šoku, protože takto mi už hodně